- Toimiiko tämä? - Toimii, toimii.
Pääsen seinien läpi, mutta tällainen...
- Hyvä on. - En saa tätä päälle.
Niin, herra Ihme...
HERRA IHME
- Onko teillä salainen henkilöllisyys? - Kaikilla supereilla on.
En tiedä yhtään, jolla ei olisi.
Kuka nyt haluaisi olla super koko ajan.
Totta kai minulla on salanimi.
RAJATON
Kuvittele minua tässä asussa markettiin.
Neiti Rajaton ei käy ostoksilla.
Supernaiset - ne haluaa aina kertoa salaisen henkilöllisyyden.
HYYTÄJÄ
Kai ne haluaa vahvistaa suhdetta.
Tyttö, minua ei kiinnosta arkipäivän alter ego.
Mutta siis, kerro toki sinun super-mega-ultra-jutuista.
Antaa tulla vaan. Sopii, sopii.
Sama, montako kertaa maailman pelastat,
kohta se mokoma on taas vaarassa.
Siis voisiko se joskus edes hetken olla pelastuksissa.
Ihan kuin: "Hei, minä siivosin sen just!"
"Pitäkää se kunnossa edes 10 minuuttia."
Tuttu homma.
Älä vielä nouse. Jatketaan vielä.
Joskus sitä haluaa ihan normaalin elämän.
Ottaa rennosti, perustaa perheen.
Asettuisin? Älä naurata. Minä olen huipulla.
Olen kovimpien kunkkujen kanssa. Tytöt, mitä?
Jätetäänkö maailman pelastaminen miehille?
Enpä usko.
IHMEPERHE
Keskeytämme lähetyksen.
Poliisi ajaa takaa raskaasti aseistautuneita miehiä -
San Pablo -katua pohjoiseen.
Vielä ehtii.
Herra Ihme!
- Niin, rouva? - Nauku-kissa ei tule alas.
Autan toki, mutta siirtykää. Voi tulla ongelmia.
Ei, se on ihan kesy.
Päästä irti puusta.
Kiitos, herra Ihme. Teitte sen taas.
- Olette paras. - Ei, minä vain autan.
Huomio, yksiköt. Turistibussin ryöstö...
Vai bussiryöstö. Vieläkin ehtii.
Herrat. Rouva. Nauku.
- Siistiä! Nyt mennään! - Mitä...
- Kukas sinä olet? - Olen Ihmepoika.
Mitä? Et.
Olet se ihailijakerhon poika.
Panu, Pe... Pasi. Pasi.
Nimeni on Ihmepoika.
Sait kuvia aina, kun tahdoit.
- Sait nimmarin joka lappuun. - Treenaamisesta ei tarvitse huolehtia.
Tiedän, miten toimit, nappaustekniikat, kaikki.
Olen sinun ykkösfani.
Hei, odota.
Käsilaukun sisältö saattaa kertoa naisesta paljonkin.
Mutta se ei taida olla sinulla nyt mielessä.
Hei, kuule...
Rajaton.
Herra Ihme.
Ei hätää. Sain hänet.
Just, sinä sait. Minä vain tainnutin.
- Mutta hän katsoi minua. - Tapa, jolla saan työni tehtyä.
- Minun työni. - Ihan "kiitos" riittää.
Kiitos, en tarvitse apua.
- "Naiset ensin" vai kuinka? - "Tasa-arvo" vai kuinka?
Neiti ehti ensin.
- No, pistetään tasan. - Teen töitä yksin.
Et ole kyllä yhtään -
joustava.
Onko sinulla tänään menoa?
Sovittu tapaaminen.
Pysy siinä vain.
Roskat haetaan yleensä tunnissa.
- Hei, Ihme. - Hei, Hyytäjä.
- Eikö sinun pitäisi jos valmistautua? - Vielä on aikaa!
Se aikoo hypätä!
Satutit minua.
No, ehkä vielä jonakin päivänä annat anteeksi.
Hetkinen.
Bomb Voyage.
Herra Ihme...
Ja Ihmepoika.
Ihmepoika?
Eikö kiinnosta, miten minä liikun näin vikkelään?
- Mene kotiin. Nyt. - Mitä?
Mikä tollo...!
Puhutaan. Sanot aina, että ole rehellinen itsellesi.
Mutta mille osalle itseä?
Olen vihdoinkin keksinyt, kuka olen. Sinun holhokkisi, Ihmepoika.
Nyt olet virallisesti mennyt liian pitkälle.
Onko tämä siksi, ettei minulla ole supervoimia?
Ei kaikilla supersankareilla ole. Superi voi olla ilmankin.
Minä keksin nämä itse. Osaan lentää. Osaatko sinä?
Lennä kotiin, Pasi. Toimin yksin.
Ja tuo asu on aivan naurettava!
Anna minun yrittää. Näytän sinulle. Haen poliisin.
- Pasi! Älä! - Se vie vain hetken.
Seis! Varo pommia!
Päästä irti. Pilaat minun lentokuvioni.
Kyllä minä osaan, jos päästät.
- Yritän vain auttaa. Seis. - Päästä irti.
Viekää tämä kotiin. Ja kertokaa äidille, mitä poika puuhaa.
Voin auttaa sinua. Nyt teet virheen.
- Se hyppääjä. Kutsuitteko lääkärin? - Hänet haettiin jo.
Äskeisen räjähdyksen takana on Bomb Voyage. Hän yritti ryöstää holvin.
Voimme napata hänet, jos kokoamme joukkoja.
- Pääsikö hän karkuun? - Pääsi.
- Tämä napero varmisti sen. - Ihmepoika.
Me emme ole mikään tiimi. Taidan olla myöhässä.
- Ei mutta nyt minun täytyy mennä. - Entä Bomb Voyage?
Mikä tahansa muu ilta lähtisin perään.
Mutta ei huolta. Me nappaamme hänet kyllä.
- Vieläkö ehtii? - Olet myöhässä.
- Miltä minä näytän? - Hei, maski! Ota maski pois.
Ja menoksi.
Ilari Vaara. Tahdotko ottaa tämän naisen vaimoksesi?
Johan kesti. Kun kysyit, onko minulla tänään menoa,
niin en uskonut, että tosiaan unohtaisit. Luulin vitsiksi.
- Sitä se olikin. - Olipa aika huono vitsi.
Sinun pitää olla... joustava.
Kulta. Jotta tämä toimisi,
tarvitaan muutakin kuin herra Ihme.
Ymmärräthän sen?
- Tahdotko sinä? - Tahdon.
Julistan teidät mieheksi ja vaimoksi.
Niin kauan kuin eletään. Vaikka mitä sattuisi.
Hei, älä nyt. Me ollaan supereita. Ei mitään hätää.
HERRA IHME SAA HAASTEEN
Ennennäkemätöntä! Supersankari haastettiin oikeuteen,
koska hän pelastijonkun, joka ei halunnut tulla pelastetuksi.
PELASTAJA OIKEUTEEN
Jutun kantaja, Olavi Sampi, jonka itsemurhayrityksen herra Ihme mitätöi,
on nyt nostanut kanteen kuuluisaa supersankaria vastaan.
Hän ei pyytänyt pelastamista, eikä halunnut pelastua.
Ja vammat, jotka tulivat herra Ihmeen toimista,
- ovat kivuliaita. - Pelastin henkesi.
Etkä pelastanut, vaan pilasit kuolemani.
Ei lisättävää.
Vähän myöhemmin
junaonnettomuuden uhrit nostivat kanteen.
Herra Ihmeen oikeustappiot maksoivat valtiolle miljoonia.
Ja avasivat tien kymmenille uusille kanteille supersankareita vastaan.
Salaisesta henkilöllisyydestä on aika tulla heidän ainoansa.
He joko liittyvät joukkoomme tai häipyvät.
Yleisen painostuksen -
ja oikeusjuttujen aiheuttaman taloudellisen taakan vuoksi -
hallitus toimeenpani superien uudelleensijoittamisohjelman.
SANKARIT MAAN ALLE
Heidät armahdettaisiin aiemmista toimista,
jos he lupaisivat iäksi luopua sankaritöistään.
Missä he ovat nyt?
Keskuudessamme, tavallisina kansalaisinaja sankareina.
Hiljaisinaja nimettöminä he luovat parempaa maailmaa.
Hylätty? Hakemus hylätään?
Se on täysi vakuutus.
15 VUOTTA MYÖHEMMIN
Vastuualueet on kappaleessa 17.
- Siinä sanotaan... - En pysty maksamaan tätä.
Anteeksi. Vakuutukset. Ilu Vaara.
Soitan, koska on merkittävä päivä.
Olemme nyt virallisesti muuttaneet.
Hienoa. Kolmea edellistä vuotta ei lasketa, koska...?
Koska sain nyt purettua viimeisen laatikon.
- Kauheasti turhaa kamaa. - Kuule, minulla on asiakas.
Ymmärrän. Pelasta maailma vakuutuksilla.
Lapset pitää hakea koulusta.
Hei, hei. Anteeksi, mihin jäimmekään?
Minulla on pieni eläke. Jos te ette auta,
niin mitä minä sitten teen?
Kuunnelkaa tarkkaan. Haluaisin auttaa, mutten pysty.
Haluaisin myös neuvoa teitä viemään paperinne neiti Pirilälle.
Noora Pirilä. P-I-R-I-L-Ä. Kolmas kerros. Mutten voi.
En myöskään neuvo teitä tekemään hakemusta V-S-2-4-7-5 -
lakiasiain osastolla toisessa kerroksessa.
En usko, että tämä ongelma hoituu kovin nopeasti.
Haluaisin auttaa, mutta en vain voi.
- Kiitos, nuori mies. - Anteeksi, rouva. Ymmärrän surunne.
Teeskennelkää surua.
Vaara! Sinä maksoit Watasille korvauksen.
Heille murtauduttiin, herra Huph.
- Ja vakuutus kattaa... - Minua ei kiinnosta.
Älä puhu tuollaisia. Minua kiinnostaa pitää toiminta tuottoisana.
Kuinka se on mahdollista, jos sinä jaat rahaa joka Eetu Epikselle,
joka sinulle soittaa?
Aamutauko on ohi.
REHTORI
Kiitos, että tulitte, rouva Vaara.
Mistä tämä johtuu? Onko Esa tehnyt jotakin?
Hänellä on häiritsevä vaikutus ja hän pilkkaa minua luokan kuullen.
- Sanoo tuo. - Tiedän, että se on tuo.
- Hän pistää nastoja tuolilleni. - Näittekö te sen?
No, en aivan. No... toisaalta en.
Kuinka sitten tiedätte?
Minulla on kamera. Kyllä, nyt hän jäi kiinni!
Siinä! Näittekö?
Ettekö nähneet?
Hän liikkui. Tuossa noin.
Odottakaa... ja... nyt. Juuri, kun istuudun.
En käsitä sitä. Mutta tuolilla ei ole nastaa ennen kuin poika liikkuu,
ja kun hän liikahtaa, niin siinä on nasta. Yhteensattumaako? Tuskinpa.
- Pentti... - Älä yhtään pentittele.
Tuo ipana on syypää.
Sinä ja poikasi voitte mennä, rouva Vaara. Anteeksi tämä vaiva.
Taasko sinä päästät hänet? Hän on syyllinen.
Näkeehän sen jo omahyväisestä naamasta. Syyllinen.
Esa, tämä oli jo kolmas kerta tänä vuonna rehtorin luona.
Sinun täytyy purkaa energiaasi vähän rakentavammin.
Ehkä pystyn, jos saan urheilla.
Kulta, tiedät miksei sitä voi tehdä.
Lupaan hidastella. Olen vain ihan pikkuisen parempi.
Esaias Ilari Vaara, olet todella kilpailuhenkinen poika.
Ja vähän kerskailija. Se olisi liian kova houkutus.
Sanot aina: "Tee parhaasi." Muttet tarkoita sitä.
Miksen minä voi tehdä sitä mihin pystyn?
Koska meidän täytyy olla niin kuin muutkin.
Isä sanoo aina, ettei voimiaan tarvitse hävetä.
- Ne tekee meistä erityisiä. - Kaikki ovat erityisiä.
Eli toisin sanoen kukaan ei ole.
Hei, Rytivuo, minne matka?
- Hei, Toni! - Hei.
- Voinko kantaa sinun kirjojasi? - Ei ole totta.
Hei Toni, pelaatko jalkapalloa?
Eikö meidän pitänyt mennä uimaan?
Se katsoi minua.
Tule jo, Ilona.
Pahuksen penskat, tukkivat tiet.
Juuri niin.
Äiti.
- Sinä irvistelet taas. - Enhän irvistele.
Irvistelet sinä, kulta.
- Onko pakko lukea pöydässä? - Joo.
Pienempiä palasia.
Ilu, pienitkö lihansyöjän pihvin?
Kerropa nyt isälle jotakin, mikä liittyy kouluun.
- Me tutkittiin sammakoita. - Esa oli rehtorin kansliassa.
- Hyvä, hyvä. - Ei, Ilu, vaan paha.
- Mitä? - Esa oli rehtorin luona taas.
Mitä? Miksi?
Laittoi nastan opettajan tuolille tunnilla.
Kukaan ei nähnyt. Ei edes videolta.
Se kuvattiin, etkä silti jäänyt kiinni?
Aikamoinen Ritola. Millaista vauhtia juoksit?
- Sinä kannustat häntä. - Enhän. Kysyn kuinka lujaa...
Kulta.
Loistavaa. Ensin auto ja nyt täytyy korjata pöytäkin...
Auto? Miten sille kävi?
Minä haen uuden lautasen.
Entäs Ilona? Mitenkäs koulu?
- Mitäs siellä... - Söisit nyt jotakin.
- Ei haluta mureketta. - On meillä muutakin.
Entä pihvi, pasta? Mitä sinä haluat?
- Toni Rytivuon. - Ole hiljaa.
- Se on totta. - Hiljaa, senkin itikka.
- On se. - Ei huudeta pöydässä.
- Kulta. - Lapset, totelkaa äitiä.
Mureke ei käy, mutta Tonike kyllä.
Nyt riitti!
Lopettakaa.
- Minä näytän sinulle. - Lopeta tuo juoksu.
Istukaa.
- Hei, ei voimakenttiä. - Itse aloitit.
Nyt istut. Ja sinä istut.
Ilona.
"Simo J. Paladino..."
KATEISSA
"superien oikeuksien puolestapuhuja on kateissa."
- Laseri. - Ilu! Tule väliin.
Tee jotain. Älä vaan seiso siinä.
- Tule nyt väliin. - Ai, että tule väliin?
Selvä, minä tulen väliin.
Ilona, päästä veli irti.
Mene avaamaan.
- Hei, Julius! - Hei, vipeltäjä. Elli, Ilona, Jaska.
- Terve! "Jää" toki hetkeksi. - Tuota en ole kuullutkaan.
Julius.
- Voi, ei se hajonnutkaan. - Nähdään myöhemmin.
- Minne te menette? - Keskiviikko.
Ai, keilaamaan. Sano heilalle terkkuja, Julius.
Minä sanon. Öitä, Elli. Öitä, muksut.
Älä luule, että se rehtorin kanslian reissu unohdetaan.
Minä ja isä puhumme siitä vielä.
En minä ainut sinne passitettu ole.
Muilla ei ole supervoimia.
- On täysin normaalia sinulle... - Mitä sinä tiedät normaalista?
Tai ylipäätään kukaan tässä perheessä?
- Kuulehan nyt, nuori neiti. - Me esitetään. Haluan olla normaali.
Ainoa normaali on Jaska, ja se käyttää vielä vaippoja.
Onnekas.
Siis, että on normaali.
Ja minä olen pulassa.
Yksi säde vielä ja olen entinen.
Jotenkin pääsen suojaan. Ja mitä tekee Paroni von Pahis?
Se alkaa puhua.
Se alkaa pitää puhetta, kuinka minä olen heikompi kuin se.
Ja kuinka vähäinen puolustus. Ja maailma on kohta sen.
Hölinää.
Siis äijällä on minut tarjottimella, ja se vain kälättää.
- 23-56 Luolakatu 452:n kohdalla. - Mikä se on?
- Ryöstö? - Tämä on niin tätä.
- Aletaanko hommiin? - Ei.
Suoraan sanoen, mennään keilaamaan.
Mitä jos tehtäisiin sitä, mitä meidän vaimot kuvittelee.
Ihan vaihtelun vuoksi.
Hän ei ole yksin. Siinä on tuo lihava tyyppi.
Ne vain juttelee.
- Mitä me täällä tehdään? - Suojellaan ihmisiä.
- Kukaan ei pyytänyt. - Tarvitsetko kutsun vai?
No, mikä ettei. Me teemme tätä salaa ja...
- Muistatko Laserin? - Siitä oli jotain lehdessä.
- Siviilielämä oli hankalaa. - Milloin näit sen viimeksi?
En näe väkeä niiltä ajoilta. Paitsi sinua.
- Tässä on riskinsä. - Älähän nyt.
Ensin se oli kivaa, mutta jos me jatketaan tätä...
- Ilmoitus tulipalosta. - Tulipalo. Lähellä.
- Jee, beibi! - Me jäämme kiinni.
Tulipalo!
- Oliko tässä kaikki? - Kyllä.
- Parempi olla. - Etkö voi sammuttaa tätä?
Ei onnistu näillä säädöillä. Vesi haihtuu nopeasti.
- Mitä meinaat? - Ilma on kuumaa.
- On liian kuivaa. - Loppuiko jää?
Käytä ilmassa olevaa vettä.
Ilmassa ei ole vettä. Mikä sinulle tuli? Loppuko lihas?
Seiniä ei voi murskata. Rakennus heikkenee koko ajan.
- Se kaatuu niskaan. - Minä halusin keilaamaan.
No niin. Pysy takana. Nyt tulee kuuma.
Ei ole totta.
- Me näytetään konnilta. - Sinä teet vettä pelkästä ilmasta.
Seis!
- Minua janottaa. - Minä sanoin seis!
Otan vain vettä.
- No niin, nyt on juotu. - Aivan, aivan. Paikka.
Tämä on poliisi.
Se oli liian lähellä.
Tuota me ei tehdä toiste.
Haluatko vaihtaa kohdetta? Kuuntelen.
Luota minuun. Tämä on se, mitä me etsimme.
- Et palannut yhdeksitoista. - Sanoin, että myöhemmin.
Niin ajattelinkin, että jos tulet ollenkaan, niin sitten myöhemmin.
No, tässä ollaan.
Onko tämä kivimurskaa?
Sehän oli pelkkää kuntoilua.
Tiedät mitä ajattelen tästä. Me emme voi paljastua.
- Rakennus olisi sortunut kuitenkin. - Mitä?
Kaadoit rakennuksen?
Se oli tulessa. Tosi epävakaa.
Et kai sinä kuunnellut poliisiradiota.
Tein vain palveluksen. Eihän se ole paha asia.
Kyllä se on.
Kohta pitää taas muuttaa. Jos et unohda menneitä, se on paha asia.
Parempi kuin niiden unohtaminen.
Kyllä. Kaikki tapahtui. Mutta tämä perhe -
tapahtuu nyt. Jäät siitä paitsi.
Uskomatonta, ettet halua tulla poikasi valmistujaisiin.
Valmistujaisiin? Hän menee viidennelle.
- Se on seremonia. - Ihan psykoa.
Keskinkertaisuutta kyllä jaksetaan juhlia, mutta jos on erikoinen...
Ei ole kyse sinusta. Vaan pojasta.
Tiedätkö, mikä olisi hyvä? Anna hänen sitten kisata.
- Anna hänen urheilla. - Minusta ei tehdä vihollista.
- Tiedät, miksei urheilu käy. - Koska hän olisi haka.
Nyt ei ole kyse sinusta.
No niin, Esa. Tiedän että kuuntelet. Tule esiin.
Ilona? Nuori neiti myös.
No niin. Tulkaa nyt.
Ei hätää. Me vain vähän juteltiin.
Aika kovaan ääneen.
Mutta ei hätää. Nimittäin minä ja äiti ollaan tiimi.
- Me vastustamme... - Jääräpäisyyttä?
- Ehkä pahoja voimia. - Anteeksi, että herätimme.
Kaikki on hyvin. Menkäähän nyt nukkumaan.
- Hyvää yötä äiti ja isä. - Hyvää yötä.
Niinpä. Mennään kaikki nukkumaan.
Pyydetään hakemuksia numero 158, 183...
Etkö ole vielä saanut sitä kiinni? Missä se on?
Herra Huph haluaa tavata sinut toimistossaan.
- Nytkö? - Nyt.
Istu alas.
En ole tyytyväinen. En lainkaan.
- Kysy miksi? - Selvä. Miksi?
Miksi mitä? Ole tarkempi.
- Mikset ole tyytyväinen? - Sinun asiakkaittesi takia.
- Onko tullut valituksia? - Ne osaan hoitaa.
Mutta en tajua, kuinka asiakkaasi tietävät -
yrityksemme toiminnasta. He ovat eksperttejä.
Ne tietävät joka keinon ja kaikki vippaskonstit.
Tunkeutuvat vielä byrokratiaan.
- Teinkö jotain laitonta? - Et.
- Eikö meidän pidä auttaa asiakkaita? - Laki käskee vastata, että ei.
- Meidän pitää auttaa heitä. - Omaa väkeä.
Osakkeenomistajia. Kuka heitä auttaa?
Kuule Ilu... yritys...
On kuin suuri kello.
...on kuin suuri... Niin, juuri niin.
Se toimii vain, jos kaikki pienet rattaat pelaavat yhteen.
Katsos, kello pitää puhdistaa, voidella hyvin ja välillä vetää.
Parhaissa kelloissa on hienoja hammasrattaita ja osia.
Puhun nyt vertauksilla. Tajuatko sinä mitä minä tarkoitan?
Ilari?
Ilari? Katso tänne, kun puhun sinulle, Vaara!
- Tuolla miehellä on hätä. - Älä muuta puheenaihetta.
- Tämä on asennekysymys. - Häntä hakataan.
- Hyvä, ettei ole meidän asiakas. - Palaan kohta.
Seis siihen paikkaan tai saat kenkää.
Sulje ovi.
Tule tänne. Heti.
En ole tyytyväinen. En lainkaan.
- Se livahti. - Aina paranee.
Olit näin lähellä menettää työ...
Ottakaa heti yhteys leikkaussaliin 722.
- Miten kävi? - Hän selviää.
- Sain kenkää. - Ihanko totta.
- Minkäs teet, Riki? - Sinä ainakin liian paljon.
- Mies oli pulassa. - Aina nyt joku on.
Jotakin piti tehdä.
Aina kun sanot noin, niin minä olen pulassa monta viikkoa.
Veronmaksajilta palaa satoja tuhansia.
- Tiedän. - Yhtiö täytyy maksaa hiljaiseksi.
Korvaukset, muistinpyyhkimiset, perheesi muutto.
Se on aina hankalampaa.
Tämän on loputtava. Se mitä teit ennen oli hyvä.
Mutta ne ajat ovat ohi. Tästedes olet omillasi.
Ilu, kuulehan. Se muutto, jos minä nyt kuitenkin hoidan sen.
En voi tehdä sitä perheelle. Kaikki ovat asettuneet.
Minä hoidan tämän. Kiitos.
Koitahan pärjäillä.
Mitä sinä siinä odotat?
En tiedä. Jotain ihmeellistä kai.
Niin minäkin.
Pysy siinä?
Täsmää. Herra Ihme.
Huone on turvallinen. Viesti alkaa.
Hei, herra Ihme. Kyllä, tiedämme kuka olet.
Ole huoleti, emme paljasta sitä muille.
Minä olen Mirage. Meillä onjotakin yhteistä.
Hallituksen mukaan meitä ei ole olemassa.
Kuuntele tarkkaan. Tämä viesti on salainen, eikä sitä toisteta.
Edustan hallituksen erittäin salaista osastoa.
Suunnittelemme huipputeknologiaa -
ja tarvitsemme sinun ainutlaatuisia kykyjäsi.
Kokeilussamme on sattunutjotakin.
- Kulta? - Mitä?
- Ruoka on valmista. - Selvä.
...vaikkakin se on eristetyllä alueella,
niin se voi aiheuttaa korvaamatonta vahinkoa itselleenja laitoksellemme -
vaarantaen satojen tuhansien eurojen...
- Onko siellä joku? - Ei, TV vain. Yritän katsoa.
Tehtävän arkaluontoisuuden vuoksi...
- No, älä katso enää. Tule syömään. - Pieni hetki.
Jos suostut, palkkiosi on nykypalkkaasi verrattuna kolminkertainen.
Soita kortilla olevaan numeroon. Äänesi tunnistetaan.
Supersankareiden aika ei ole ohi, herra Ihme. Sinä olet vielä täällä.
Pystyt vielä mahtitekoihin.
Tai voit kuunnella poliisiradiota. Sinä päätät.
Sinulla on vuorokausi aikaa vastata. Mieti sitä.
Tämä viesti tuhoutuu itsestään.
Joskus sinä olet vähän sekaisin.
Niinkö? En minä tahallani.
Tiedän, että kaipaat sankariaikoja ja että työsi on turhauttavaa.
Haluan vain että tiedät, kuinka paljon se minulle merkitsee.
- Kulta. Siitä työstä. - Mitä?
- Sattui eräs asia. - Mikä?
- Tuota... - Mitä?
Yhtiö lähettää minut kokoukseen.
Jonnekin. Siinä menee muutama päivä.
Ei sinua ennen ole lähetetty mihinkään. Tämähän on hyvä asia.
Niin.
Vihdoinkin ne huomasivat kykysi.
- Sinä ylenet. - Niin.
- Kulta, tämä on upeaa. - Niin.
Haloo?
Täällä herra Ihme.
Otan tehtävän.
Robodroidi 9000 on huippusalainen taistelurobotin prototyyppi.
Sen korkea älykkyys mahdollistaa sen, että se ratkoo ongelmat -
jotka kohtaa. Ja ikävä kyllä...
Minä arvaan. Se tuli niin viisaaksi, ettei enää tottele.
Menetimme kontrollin. Ja nyt se on irti viidakossa ja vaarantaa tutkimuksen.
Kaikki työntekijät piti evakuoida.
Miten pääsen tuonne?
Sen puolustusmekanismin vuoksi pudotamme sinut 2:sta kilometristä.
Sen näkymättömyyskilpi tekee siitä hankalan seurata.
Olemme melko varmoja, että se on saaren eteläpuolella.
Niin ja yksi asia. Ymmärräthän, että se edustaa valtavaa sijoitusta.
Haluatte, että sammutan sen tuhoamatta sitä.
Sinähän olet herra Ihme.
Muista, että se on oppiva robotti.
Kun tappelet sitä vastaan, se oppii koko ajan lisää sinusta.
Sammuta se nopeasti. Älä tuhoa.
- Ja pysy ehjänä. - Hyvä. Kiitti.
Ja menoksi.
Selkä meni.
Yllättävää. Hänet pitää hakea.
Soita "vaara ohi" ja kutsu päivälliselle.
On tärkeää pitää tunnelma rentona.
Kehu häntä. Ihan kuin arvostaisimme hänen kykyjään.
- Onko asu sopiva? - Tiedätkö... Näytät upealta.
- Oletan, että isäntämme... - Olen pahoillani.
Hän ei liity seuraamme. Toivottavasti ymmärrät.
Totta kai. Yleensä otan kyllä selvää, kenelle teen töitä.
Hän pitää tietystä nimettömyydestä.
Tietysti sinä jos kuka ymmärrät sen.
Ihmettelin vain, miksi asua tällaisessa paikassa, kun...
Tulivuori. Voima viehättää häntä. Ja minua.
- Se on heikkoutemme. - Se ei ole ihan vakaa.
Sanoisin ennemminkin, että väärinymmärretty.
Aivan niin.
Tuliperäinen maa on todella hedelmällistä.
Kaikki pöydässä oleva on kasvatettu täällä.
- No, mitä pidät? - Todella herkullista.
- Voi ei... - Pidä kiirettä.
Myöhästyt töistä.
- Hyvää työpäivää. - Kiitos.
- Auta asiakkaita, kohoa uralla. - Tuo leipää.
Just niin.
- Ja te olette... ? - Vanha ystävä. Halusin vain...
- Kaikkien vieraiden pitää... - Mene tarkastamaan vaikka sähköaita.
Kuka sinä olet? Mitä haluat?
Oletpa sinä lihonut. Tule sisään. Tule, tule.
Ihan hyvin meillä menee. Ihan hyvin. Ei valittamista.
Mutta on tämä, on tämä erilaista. Kovin erilaista.
Sinähän olit uutisissa. Näyttely Prahassa?
Milanossa, kultaseni.
Supermalleja. Mitä superia niissä on?
Hemmoteltuja, tyhmiä tikku-akkoja,
paksuhuulisia ja ajattelevat vain itseään.
Ennen minä loin jumalille.
Ehkäpä sinä nyt heität haasteen? Yllätyin sinun soitostasi.
E, pelkkä parsimisjuttu.
Megaommelta. Vanhanaikaista, mutta lujaa.
Ja nyt siinä on reikä. Mitä sinä olet puuhastellut?
Salaista sankarityötä?
Se meni rikki jo aikoja sitten.
Vai niin. Kamala ryysy.
Et sinä voi tässä näyttäytyä. Se ei käy.
- Viisitoista vuotta sitten, ehkä. - Miten niin? Itse suunnittelit.
Mennyt on mennyttä, kultapieni. Nyt on kuitenkin nyt.
Sinä tarvitset uuden puvun. Se ainakin on varmaa.
Hiivatistako minä sellaisen saan?
Et saakaan. Mahdottomuus. Liian kiire.
Joten kysy ennen kuin tulen järkiini.
Hetkinen. Haluat tehdä minulle puvun?
Painostat liikaa. Selvä, teen sen.
- Siitä tulee upea. Dramaattinen. - Niin.
- Suurta. - Jotain hienoa. Niin kuin Dynamolla.
Se näytti mahtavalta. Se viitta ja kengät...
Ei viittaa.
- Enkö minä päätä siitä? - Muistatko sinä Ukkospään?
Pitkä, myrskyvoimat. Kiva kaveri. Hyvä lapsille.
- Katsos, E... - Marraskuun 15. vuonna -58.
Kaikki oli hyvin. Päivä taas pelastettu, kunnes viitta tarttui ohjukseen.
Ukkospää ei ollut niitä fiksuimpia...
Tuli-Tuisku.
Huhtikuun 23. vuonna -57. Viittajäi lentokoneen turbiiniin.
Ei nyt ole syytä alkaa yleistää...
Metamies. Pikahississä. Dynatyyppi. Lentoon lähdössä.
Salamoija. Imeytyi pyörteeseen. Ei viittaa.
No, mene nyt. Uusi puku on valmis ennen ensimmäistä keikkaasi.
Tiedät, että superajat ovat ohi.
Aivan niin, kultaseni. Ja tässä ollaan.
Haluan, että puku on ehjä. Ihan tunnesyistä.
Hyvä. Voinhan minä korjata myös tämän ryysyn.
- Sinä olet sitten paras, E. - Tiedän, kultapieni, tiedän.
Älä vastaa, kulta. Minä vastaan.
- Haloo? - Olisi taas vähän työtä.
- Kuinka pian pääset tänne? - Lähden heti aamulla.
- Nähdään sitten. - Hei.
Kuka se oli kulta? Joku töistäkö?
Uusi kokous. Lyhyellä varoitusajalla. Taas mennään.
- Ilu? - Niin mitä, kulta?
- Hyvää matkaa. - Kiitos, muru.
- Soitan heti periltä. - Rakastan sinua.
- Niin paljon. - Minäkin sinua.
Tämä on automaattikapteeninne.
Otatteko lisää mimosaa?
- Jaa, maistuuhan tuo. Kiitos. - Olkaa hyvä.
Suunta 78 astetta Väkivaaran saareen. Lentosää hyvä.
Olkaa hyväja kiinnittäkää turvavyönne. Aloitamme laskeutumisen.
- Hei, herra Ihme. Hieno puku. - Kiitos.
Mukava palata, Mirage.
Sinulle kerrotaan tehtävästäsi kokoushuoneessa kello kaksi.
- D-siipi, huone A-113. - Klo 2. Selvä.
Silloin siis.
Eira?
- Haluaisin puhua Eiran kanssa. - Puhelimessa.
- E? Täällä Elli. - Elli kuka?
Elli Vaara. Etkö muista...
Rajaton?
Kultapieni. Pitkästä aikaa. Kaikkien näiden vuosienjälkeen.
Onhan tästä aikaa. Kuule.
Ilu ei antaisi kenenkään muun korjata superpukuaan kuin sinun.
Upeat, eikö vain? Paljon paremmat kuin ne hirveät pyjamat.
Ne ovat valmiit. Milloin tulet katsomaan?
- Soitin, kun... - Älä pyydä kerjäämään.
- Sitä minä en tee. - Kerjätä? Soitan puvusta.
Siis Ilun puvusta. Soitan Ilun puvusta.
Tunnin päästä, kulta. Minä vaadin. Onko selvä? Hei sitten.
Isompi.
Ja pahempi.
Hyvät naiset ja herrat, se on liikaa herra Ihmeelle.
Vihdoinkin valmis.
Testasin sitä aika moneen superiin, että sain siitä sinulle vastuksen,
mutta se ei ollut tarpeeksi hyvä.
Kun sinä hajotit edellisen, niin tein muutamia isoja parannuksia.
Olihan se vaikeaa, mutta sinun takiasi.
Kun siis, minähän olen sinun fanisi.
- Pasi? - Nimeni ei ole Pasi.
Eikä myöskään Ihmepoika.
Ne on historiaa. Halusin auttaa sinua.
Halusin vain auttaa, ja mitä sinä sanoitkaan?
Lennä kotiin, Pasi. Toimin yksin.
Se satutti. Mutta opin siitä jotakin.
Kehenkään ei voi luottaa.
Ei ainakaan sankareihinsa.
Toimin typerästi. Anteeksi.
Nyt siis arvostat minua, kun olen uhka.
Niin se vain menee.
Maailmassa on maita, jotka haluaa kunnioitusta.
Ja ne maksaa mitä vain saadakseen sitä.
Mitenkö minä rikastuin? Minä keksin aseita.
Ja nyt minulla on ase, jolle vaan minä pärjään. Ja kun vapautan sen...
Aika kieroa. Sait minut puhumaan.
Uskomatonta.
Siistiä, eikö? Energia nollassa.
Säästin parhaat keksinnöt itselleni.
Olenko tarpeeksi hyvä nyt?
Kuka on superi nyt? Olen Syndrooma. Sinun kohtalosi ja...
Voi rähmä.
Katsotaan mitä tästä tuumit, iso poju.
Laseri.
Kronos?
Ei elintoimintoja. Herra Ihme tuhottu.
Tämä projekti sekoitti kokonaan minun elämäni, kultapieni.
Sankarityö vie oman aikansa. Paras työni, sanoisin.
Helppo, elegantti, mutta suuri. Tulet yllättymään.
- E, minä vain... - Tein Ilarille puvun,
ja siitä tuli niin kaunis, että jatkoin, kun työ sujui.
Kiva nähdä E, vaikken tajua sanaakaan siitä, mitä sanoit.
- Minä vain... - Sanat ovat turhia.
Tämä on sanavarastolle liikaa. Siksi minä näytän työni.
Siksi olemme täällä.
Eira Kuosi.
Ja vieras.
Tule. Istu.
- Maitoa, sokeria? - Kiitos.
- Tein ensin vauvalle. - Ensin?
Se on sopiva vapaalle liikkumiselle.
Kangas on mukavaa vauvan herkälle iholle,
ja kestää yli tuhannen asteen kuumuuden.
Luodinkestävä.
Ja kestää konepesun. Sekin on uutta.
Mitä ihmettä sinä luulet vauvan tekevän?
Mistä minä tietäisin, kultapieni. Otin varman päälle.
En tiennyt mitä voimia vauvalla on, joten laitoin perusjutut.
- Jaskalla ei ole supervoimia. - Eikö?
No, näyttääpähän hyvältä.
Pojan puvun suunnittelin kestämään valtavaakin kitkaa -
ilman että se kuumenee tai kuluu lainkaan.
Tyttäresi puku oli hankala.
Lopulta kehitin materiaalin, joka häviää näkyvistä niin kuin hänkin.
Sinun pukusi venyy repeämättä niin paljon kuin sinäkin,
mutta säilyttää silti täysin muotonsa.
Sitä ei tuhoa mikään...
Silti se hengittää kuin parhain puuvilla.
Lisäominaisuutena laitoin joka pukuun paikannuslaitteen,
Se kertoo puvun pitäjän täsmällisen sijainnin nappia painamalla.
Sillä lailla, mitä tuumit?
Mitäkö? Ilu oli lopettanut. Niin minäkin.
Perheemme on piilossa.
Autoit miestäni palaamaan työhön tietämättäni.
Oletin, että tietäisit.
Eikö hän sitten kerro kaikkea sinulle?
Kyllä kertoo. Kertoi. Tai ei.
Hänen ikäisiään miehiä piinaa epävakaus.
Moni lankeaa.
- Mitä tarkoitat? - Tiedätkö sinä, missä hän on?
- Totta kai. - Tiedätkö sinä, missä hän on?
- Hei, vartija loukkaantunut. - Lähdetään.
Oletko kunnossa? Mitä tapahtui?
Valvonta porteille. Jatkakaa kierrosta...
- Varmavakuus. - Päivää. Täällä Elli Vaara.
Ilu Vaara on mieheni. Voisitteko antaa -
puhelinnumeron hotelliin, jossa hän asustaa?
- Herra Vaara ei ole enää töissä täällä. - Miten niin?
Hän on liikematkalla. Yhtiön toimesta.
Täällä lukee, että työsuhde päättyi 2 kuukautta sitten.
Et siis tiedä, missä hän on.
Haluaisitko ottaa selvää?
HAE: RAJATON
SIJAINTI: TUNTEMATON
HAE: HYYTÄJÄ SIJAINTI: TIEDOSSA
HAE: HERRA IHME
Mikä idiootti minä olen.
Minähän annoin tämän tapahtua.
Uusi auto, treenaus, vaalea tukka, valheet.
Niin, hän elää uutta nuoruuttaan.
Nyt menetän hänet. Mitä minä teen?
Johan nyt on markkinat.
Olet neiti Rajaton. Ja nyt pää pystyyn.
Mitäkö teet? Oliko tuo joku kysymys?
Nyt osoitat muistavasi, että hän on herra Ihme.
Ja muistutat, kuka sinä olet.
Sinä tiedät, missä hän on. Mene. Taistele. Voita.
Soita kun palaat, kultapieni. Oli kiva jutella.
Jääkaapista löytyy lämmitettävää.
Ja katso, että Esa tekee läksyt. Ja muista: ette valvo pitkään.
Tulen takaisin tänään, myöhään.
Voithan sinä sen aikaa olla perheen päänä?
Joo. Mutta onko jotain vialla?
Ei, vaan isällä on ongelma.
Siis isällä on ongelma, vai isä on ongelma?
Siis isällä on ongelma, ja lisää on tulossa.
Hei, mikä tuo on? Mistä sait sen?
Teitkö itse tuon asun? Onko nuo meille?
Tosi hienot.
Esa! Tänne ja heti paikalla.
Hei, Pate. Kiva kun soitit.
Kuule, tämä tulee nyt aika äkkiä, mutta ajattelin voisinko...
- Mikä tämä on? - Katso. "Mahtava Esa"!
- Ja Esa tykkää. - Pieni hetki.
- Riisu se, ennen kuin joku näkee. - Sinä otit mukaan samanlaisen.
- Salailetko jotain? - Olen puhelimessa...
- Esa. - Tämä on sinulle. Varta vasten tehty.
- Mitä tämä on? - Te ette lähde. Minä pakkaan nyt.
Mitä nämä oikein ovat?
En tiedä. Mutta äiti jemmasi sitä!
Pate, sinähän olet palveluksen velkaa.
- Mitä tarvitset? - Lentokoneen. Jonkun nopean?
Hetkinen.
Lähestyn saarta. IG-99 kutsuu saaren lennonjohtoa.
Kuuntelen.
Saaren torni. Täällä IG-99.
Pyydän kurssia laskeutumiseen. Kuuluuko?
Ihan rauhassa. Ei hätää, tyttö.
Ylireagoit. Kaikki on kunnossa. Ne ovat kahvilla.
Samaan aikaan. Aivan.
Hyvä herra, sinä todellakin olet Ihme.
Oli oikein ihailla sinua. Minä tiesin, että olet kova.
Mutta, että huijasit luotainta piiloutumalla luiden alle.
Iho vieläkin kananlihalla.
Sitten sinä vain menit pilaamaan hommasi.
Siis herra Ihme pyytää apua? "Auttakaa, auttakaa."
Säälittävää.
- Keneen otit yhteyttä? - Yhteyttä? Mitä sinä höpiset?
Viittaan viime yöhön kello 23.07,
kun hiiviskelit täällä ja lähetit paikannussignaalin.
En tiennyt siitä paikannuslaitteesta.
Tiedätkö, että valtion kone pyysi äsken lupaa laskeutua tänne.
- Kehen otit yhteyttä? - En ole pyytänyt konetta.
Pyöritä se nauha.
- IG-99 kutsuu lennonjohtoa. - Elli.
Sinä tunnet nämä ihmiset.
No, sittenhän lähetän heille terveiset.
- Ilona. - Ei tämä ole minun vikani.
Esa livisti ja tiesin, että minua syytetään.
Ei ole tosi! Sinä sanoit, että otetaan selvää, mitä äiti tekee.
- Tämä ei ole minun syytäni. - Tasan sataprosenttisesti on.
Hetkinen. Te jätitte Jaskan yksin?
- Totta kai me hankittiin vahti. - Hommattiin vahti.
- Ei me tyhmiä olla. - Kiitti vaan.
Hyvä on, no, kenet te saitte?
Sinun ei tarvitse huolehtia, rouva Vaara.
Homma on hanskassa. Olen käynyt ensiapukurssit,
- ja minulla on timmit arvosanat. - Mari.
Otin Mozartia soitettavaksi, kun se nukkuu,
asiantuntijat sanoo, että se tekee lapsesta viisaan.
Mari...
Eikä tarvitse kuunnella, koska nukkuu.
Olisipa minun vanhemmat soittaneet,
koska en aina tajua, mitä jengi höpisee.
Mari, tämä ei nyt tunnu kovin hyvältä.
Maksan sinulle kyllä, mutta soitan sinne ammattilaisen.
Voi, ei tarvitse, rouva Vaara. Pystyn hoitamaan kaikki vauvan tarpeet.
Vai mitä, pikku pipana? Enkö hoidakin?
Kuka osaa hoitaa?
IG-99 kutsuu sokkona. Peruuttakaa ohjusisku.
Peruuttakaa!
- Omia... - Peruuttakaa ohjusisku.
- Teen mitä vain. - Liian myöhään. Noin 15 vuotta.
...kaksikymmentä mailia teistä lounaaseen.
Ilona. Laita voimakenttä koneen ympärille.
Eihän voimia saa käyttää.
Tiedän. Mutta nyt sinun pitää totella.
Peruuttakaa! Toistan, peruuttakaa.
- Äiti? - Ilona.
IG-99 ohjusiskussa. Koneessa on lapsia.
- Lentokoneessa on lapsia kyydissä. - Ei!
- Laita nyt se voimakenttä. - En ole tehnyt niin isoa.
Tee se nyt.
Keskeyttäkää!
Ei hätää.
- Äiti. - No niin, rauhoittukaa.
Arvatkaa, mitä nyt ei tapahdu?
Me ei panikoida, eikä me... Varokaa!
- Kenen kuningasidea tämä oli? - Mitä me nyt tehdään?
Me kuollaan.
- Kone meni. - Ensin pelastuttiin, ja nyt kuollaan.
Nyt riitti.
Meille ei käy kuinkaan. Nyt ryhdistäydytte molemmat.
Tai saatte kaksi kuukautta kotiarestia.
Onko selvä?
Osuimme kohteeseen. Kohde tuhottiin.
Pääset yli siitä.
Etkö aina ole halunnutkin "toimia yksin".
Päästä minut. Heti.
- Tai mitä? - Murskaan hänet.
Sinusta on tullut raaka. No, anna mennä.
Se on helppoa. Ei tunnu missään.
Näytä.
Tiesin, ettet pysty siihen.
Vaikka olet jo menettänyt kaiken.
Olet heikko.
Ja minä olen vahva.
Nuo olivat lyhyen kantaman ohjuksia. Ammuttu maalta. Tuolla on saari.
Niidenkö luo, jotka juuri ampuivat meitä?
- Siellä on maata... kyllä. - Täytyykö meidän uida sinne?
Teidän täytyy luottaa minuun.
Hienoa, Esa.
Olet hyvä poika.
Kiitti, äiti.
Isänne on vaikeuksissa.
Oletko huomannut: ei meilläkään hyvin pyyhi?
Menen etsimään häntä. Sinä määräät, kun olen poissa.
- Mitä? - Kuulit kyllä.
Pitäkää näitä. Henkilöllisyys on arvokkainta, mitä teillä on.
Suojelkaa sitä.
Jos tulee ongelmia, käyttäkää voimia.
- Mutta sinä olet aina kieltä... - Minä tiedän sen.
Muistattehan ne konnat aamupiirretyissä?
Nämä tyypit eivät ole sellaisia.
Nämä eivät pidättele siksi, että olette lapsia.
Nämä tekevät pahaa, jos saavat mahdollisuuden.
Älkää antako niille sitä.
- Äiti? - Ilona. Minä luotan sinuun.
- Mutta... - Minä luotan sinuun. Ole vahva.
Esa, jos jokin menee pieleen, niin juokse niin lujaa kuin pääset.
- Niin lujaa kuin pääsen? - Kyllä, niin lujaa.
Varokaa. Pitäkää yhtä. Palaan aamuksi.
Äiti.
Se mitä tapahtui koneessa. Olen pahoillani.
Siis silloin, kun pyysit... Olen pahoillani.
Ei se ollut sinun vikasi. Oli väärin pyytää sinulta yhtäkkiä niin paljon.
Mutta asiat ovat muuttuneet.
Eikä meillä kenelläkään ole nyt varaa epäröidä.
Sinussa on enemmän voimaa kuin arvaatkaan.
Usko se! Äläkä huoli.
Kun aika tulee, tiedät kyllä, mitä tehdä.
Se on sinulla verissä.
Hän ei ole heikko.
Mitä?
Elämän arvostaminen ei ole heikkous.
Jos tarkoitat sitä, mitä äsken tapahtui,
- niin olin tilanteen herra. - Ja piittaamattomuus on eri kuin voima.
Kuule, minä vain paljastin sen hämäyksen.
Tiesin, ettei hän kuitenkaan pystyisi...
Seuraavalla kerralla pelaat yksin.
Raketti?
Ihan kiva. Mutta minä vilkaisen vähän paikkoja.
Mitä luulet, että täällä tapahtuu? Ollaan lomalla tai jotain?
Äidin ja isän henki voi olla vaarassa.
Tai niiden avioliitto.
Avioliitto?
Siis roistot yrittää tuhota isän ja äidin avioliiton?
Unohda. Sinä olet niin pentu.
- Minä vähän katselen. - Äiti kielsi lähtemästä.
En minä poistu luolasta.
Huu!
Selvä. Olemme valmiita laukaisuun.
- Ilona. - Mitä sinä teit?
Arvioi kaksi-yhdeksän. Kuuntelen.
TCI selvä. Keltaisella, status normaali.
Ei vastaa IFF:ään.
IRCM näyttää negatiivista.
- Ilu? - Mitä?
En minä mitään sanonut.
Tunnistus, kiitos.
- Hei, Ilona. Herää. - Mitä?
- Se puhuu. - Mitä?
Tuo tuolla.
Ääniavain, väärä.
- Ääniavain? - Ääniavain, väärä.
Hetkinen.
- Mitä nyt tapahtuu? - Mennään!
- Minne me mennään? - Pois täältä.
Hälytys, tunkeilija.
- Aika käy vähiin. - Niin käy.
Itse asiassa se loppui jo.
Miksi tulit tänne?
Miten vielä vahingoitat minua? Mitä voit minulta vielä viedä?
Perheesi selvisi iskusta.
- He ovat täällä, saarella. - He elävät?
- Elli? - Terve.
Olet varmasti rouva...
- Hän auttoi minua pakenemaan. - Ei, vaan minä autoin.
Päästä irti! Senkin kurja, valehteleva, uskoton sika.
Ei täydellistä naista voi pettää.
- Tarkoitatko nyt minua? - Missä lapset?
- Laukaisivat hälytyksen. - Mitä?
- Lähtekää turvajoukkojen perään. - Ovatko lapset vaarassa?
Miksi ylipäätään otit heidät mukaan?
He piiloutuivat koneeseen. Enkä minä pidä äänensävystäsi.
- Onko niillä supervoimia? - Esa, muista mitä äiti sanoi.
- Mitä? - Olkaa hiljaa.
- Hei! Seis! - Esa, juokse!
- Mitä? - Juokse!
- Ne on supereita. - Nappaa poika.
Tule esiin.
Minä elän.
Myönnän, että olisi pitänyt kertoa potkuista.
- En halunnut huolestuttaa. - Ai, huolestuttaa?
Ja nyt juostaan henkemme edestä viidakossa.
Koetat haastaa riitaa, mutta olen vain iloinen, että elät.
Tiedän, että olet täällä, pikku neiti katoavainen.
Minulta ei pysy piilossa.
- Ai siellä. - Hei!
Älä koske minun siskooni.
- Kuinka sinä tuon teet? - En tiedä.
Oli miten oli, älä lopeta.
Äiti, isä.
Lapset.
Te olette kunnossa.
- Me ruvettiin huolestumaan. - Pelkäsin, etten näe...
Rakastan sinua.
Hei, aikalisä.
Mitä meillä on täällä? Samanlaiset puvut?
Voiko olla, Rajaton?
Sekö on sinun vaimosi?
Ja hommasitte muksuja.
Kokonainen perhe supereita.
Taisin voittaa jättipotin.
Nyt menee lujaa.
- Laitteen tekninen suunnittelu... - Ei kuolemantapauksia...
Mitä? Eikö olekin siistiä?
Ihan kuin elokuvissa. Robotti tulee dramaattisesti -
ja tekee tuhoa. Kirkuvia ihmisiä.
Ja kun toivo alkaa olla mennyt, Syndrooma pelastaa päivän.
Minusta tulee suurempi sankari kuin sinä olet.
Sinä siis eliminoit oikeat superit, ja nyt teeskentelet sellaista?
Minä olen oikea. Tarpeeksi oikea voittamaan sinut.
Ja pystyn siihen ilman kykyjä, niitä supertaitoja.
Minä näytän sankaritekoja.
Mahtavimpia sankaritekoja, mitä on nähty.
Ja kun olen vanha ja lopetan, myyn keksintöni -
ja kaikki voi olla supersankareita. Kaikki voi olla supereita.
Ja kun kaikki on supereita,
kukaan ei ole.
Juoskaa!
Tulta!
Sen täytyy ollajoku sotakone.
Olen pahoillani.
Minä olen syyllinen. Olen ollut huono isä.
Sokea kaikelle. En arvostanut itseäni,
- enkä siksi arvostanut teitä. - Isä?
Älä keskeytä.
Ajattelin vain menneitä ja...
Te olette suurin saavutukseni, jonka melkein menetin.
Vannon, että saan meidät täältä pois, vaikka...
Kappas vaan, isä on näköjään oppinut tänään tärkeitä asioita,
mutta on aika lopettaa tämä nyt.
Meidän täytyy päästä mantereelle.
Näin saarella lentokonesuojan.
Missä vartijat?
Menkää, menkää.
Ja joka kerta, kun ne juoksee, ammut.
Tämä se on, mutta täällä ei ole lentokoneita.
- Lentokone on liian hidas. - Mikä olisi nopeampi?
Kävisikö raketti?
- Just. Kuka haluaa ohjata? - Mitä turhia.
Käytetään vanhoja koordinaatteja.
Hetkinen. Syndrooma on varmasti muuttanut salasanan jo.
- Kuinka pääsen tietokoneelle? - Kunhan pyydät.
- Kulta? - Niin?
- Missä superpuku? - Mitä?
Missä superpukuni on?
- Laitoin sen pois. - Minne?
Mihin sinä nyt sitä tarvitset?
Tarvitsen vain.
Et kai vain aio juosta värkkäämään sankaritekoja?
Tätä iltaa on suunniteltu 2 kuukautta.
- Ihmiskunta uhattuna. - Niin on illallinenkin.
Nyt kerrot missä se on, nainen. Tämä on pikkuisen tärkeämpi asia.
Onko? Minä olen vaimosi.
Minä olen tärkeintä, mitä sinulla tulee koskaan olemaan.
Juoskaa!
Lapseni!
- Superit ovat palanneet! - Onko tuo Liekittäjä?
- Liekittäjä? - Ei, sillä oli erilainen puku.
Ei, minä olen uusi supersankari. Olen Syndrooma.
No niin, varokaahan.
Pitänee opettaa vähän tapoja tälle romulle.
- Ollaanko jo perillä? - Ollaan sitten, kun ollaan.
Miten menee, kulta?
Pitääkö vastata?
Lapset, kiinnittäkää itsenne niin kuin sanoin.
Nyt mennään, kulta.
Valmiina, Ilona? Valmiina?
Nyt.
Voi tulla töyssyjä.
Robotti on talousalueella. Mihin suuntaan?
Harjakadulle.
- Se menee keskustaan. Seiskalinja? - Ei seiskaa.
- Hyvä, missattiin. - Sinä kysyit ja minä neuvoin.
- Harjakadulle. - Keskustaan.
Vaihda kaistaa. Vilkkua.
- Ei mennä Harjakatua. - Käänny siitä!
Onko siellä kaikki kunnossa?
- Huippuhyvässä. - Lisää tuota.
Pysykää piilossa tässä. Minä menen.
Minäkö katson avuttomana vierestä?
- Enpä usko. - Odota sinä lasten kanssa.
Ja minä sanon, että ei käy. Olet minun mieheni. Enkä jätä sinua.
Minun on tehtävä tämä yksin.
- Mitä tämä on? Leikkiaika? - Ei.
- Että voit olla herra Ihme? - En.
- Mitä sitten? - En ole...
- En ole tarpeeksi vahva. - Ja näinkö ongelma hoituu?
- Kyllä. Ei. - Mitä se sitten on? Jotakin kuntoilua?
En halua menettää sinua.
En pysty. En taas.
Olen liian heikko.
Se ei haittaa, onhan meitä kaksi.
Voi tulla ongelmia.
Hei, me ollaan supereita. Me selvitään.
Ilona. Esa. Varo!
Ilona?
- Isä? - Menkää! Menkää!
- Olen kunnossa. Ihan tosi. - Olkaa tässä. Onko selvä?
Hyytäjä.
Kauko-ohjain.
Sillä ohjataan robottia.
- Hei, isä! Heitä se tänne. - Ota koppi.
Sain sen.
Kulta, tuhoa sen aseet.
Kiinni on.
Sain sen. Sain ohjaimen.
Ohjaimen? Jolla ohjataan mitä?
Robottia?
Se tulee taas.
- Väärä nappi. - Anna tänne.
Se ei pysähdy. Ainoa, mikä sen läpäisee on...
...se itse.
Se lähestyy.
- Tämä ei toimi. - Lapset.
Ei, ei, ei. Toimii tämä.
- Koeta viivyttää sitä. - Kokeile toista nappia.
Hetkinen. Paina vielä kerran.
- Ei kun sitä toista! Sitä ensimmäistä. - Eka nappi. Selvä.
- Se tulee lähemmäksi. - Varokaa.
- Pois täältä. - Me ei mennä mihinkään.
- Paina sitä nappia. - En vielä.
- Hetkinen. - Mitä odotat?
Lähempää maalia. On pakko osua.
Kaikki maahan.
Hei, Hyy.
Voi ei.
Hei, näitkö tuon? Ihan kuin ennen vanhaan.
- No, se oli silloin se. - Joo, kuin vanhoina hyvinä aikoina.
Ihan niin kuin ennen.
Silloinkin sattui.
Syndrooman varat on jäädytetty.
Jos hän aivastaa, tiedämme minne viedä nenäliinan ja käsiraudat.
Maan kansalaiset kiittävät teitä.
- Eli me voidaan tulla pois piilosta? - Antaa poliitikkojen päättää.
Mutta voin vakuuttaa, että me korvaamme teille tapahtuneen.
Hyvää työtä.
Mari täällä.
Kysyisin yhtäjuttua Jaskasta.
Onko ihan pakko?
Hei, sinulla on hiukset takana.
- Mitä? No, niin. - Sopii sinulle.
- Kiitti, isä. - Siistiä, kun heitit sen kaaran.
Itsehän sinä juoksit veden päällä.
Oli mahtavaa, kun niittasit sitä roistoa -
ja sinkosit toisen roiston päälle.
- Yritän kuunnella viestejä. - Rouva Vaara. Minä täällä.
Jaska on kunnossa, mutta outojajuttuja täällä tapahtuu.
Jaska on kunnossa, mutta minä olen ihan pihalla. Koska tulette?
...mottasin sitä, joka yritti tappaa.
Tämä oli paras loma ikinä. Rakastan teitä!
Minä en ole kunnossa.
Ei! Pistä se pois! Älä nyt!
Apua, rouva...
Ilu, kuuntele tätä.
Soitan poliisille tai...
Hei, tässä Mari.
Anteeksi, että vähän sekosin, mutta vauva on kumma tapaus.
Kiitos, kun lähetitte sijaisen.
En minä soittanut sijaista.
Vauva on nokosilla.
Te pilasitte minun tulevaisuuteni.
Minä vain teen saman teille. Minä olen hyvä esikuva.
Tukeva, kannustava. Sitä, mitä te ette olleet.
Ja ehkä joskus hänestä tulee oiva apuri.
Se pääsee karkuun, Ilu. Mitä me tehdään?
Mitä ihmettä?
- Hommaa ne alas. Heitä jotakin. - Ei käy. Jaska on siellä.
Heitä minut.
En.
Tämä ei jää tähän. Vielä minä sen teidän pojan saan.
Minä saan sen pojan.
Voi räkä.
Katso äitiä. Älä katso alas. Äiti pitää kiinni.
Ei ole mitään hätää.
Hyvä tyttö.
Pitääkö meidän taas muuttaa?
Voi pojat!
Se oli kuulkaa viileetä.
3 KUUKAUTTA MYÖHEMMIN
Onko kisoissa pakko olla cheerleaderit?
- Siis mitä järkeä siinä on? - Minä luulin, että niitä...
- Sinä olet Ilona, vai? - Kyllä olen.
- Nähdään, Ilona. - Sinä olet muuttunut.
Pitää paikkansa. Onko se hyvä asia?
Erilaisuus on hienoa.
Voisitko...
- Niin? - Tuota, mitä jos me...
- Niin? - Niin kuin siis, voisiko...
Leffat on kivoja. Minä ostan popcornit.
Leffaan. Niinpä just.
- Käykö perjantai? - Perjantai.
- Anna mennä. - Juokse.
Hyvä rytmi. Anna mennä.
Anna mennä.
Hidasta.
Hyvä! Ihan pikkaisen vaan.
- Jätä täpärälle. - Ole kakkonen.
Niin sitä pitää.
Minun poika.
Esa, olen niin ylpeä sinusta.
En siis tiennyt, mitä minun piti tehdä.
Vaviskaa. Minä olen Raivaaja.
Aina teidän allanne,
kaikista alhaisin.
Täten julistan sodan rauhalle ja ilolle.
Ja maailma vapisee.
IHMEPERHE